Hjelp! Hjelp meg! Hjelp!
Snu deg sakte.
Det er greit. Det er bare meg.
- Jeg trodde at du var død. - Døden er overvurdert.
Jeg trodde ikke at jeg ville få se deg igjen.
- Du skulle unnslippe dette helvetet. - Jeg prøvde. Jeg kjempet tappert.
Det går bra, kjære. Vi er i det minste her sammen.
- Hvem er dette? - Jeg aner ikke. Hvor er vi?
Strandet i helvete.
Gjennomsøk villaen!
Jeg tror at jeg har funnet en vei ut. Kom. Vi har ingen tid å miste.
I tilfelle vi blir tatt...
De virker øyeblikkelig.
- Hva foregår? - Yankeene gjør snart fremstøt.
Det vet tyskerne. De allierte vil bli slaktet.
Med mindre vi får dette til dem.
Dere skjuler partisaner.
En av dere stjal planene våre.
Hvis dere ikke sier hvem de er, vil dere alle dø.
Holdt!
Partisan! Vi vil bli belønnet for å ha fanget dere.
La oss passere umiddelbart.
Kanskje du blir belønningen vår.
Neppe, kjære.
Om planen er å løpe hele veien. hadde jeg brukt fornuftige sko.
Jeg ville ikke hjelpe deg å rømme i mindre stil enn du er vant til.
Kreftene mine fungerte ikke på soldatene i byen.
- Jeg tror at jeg har mistet dem. - Du har ikke mistet makten over meg.
- Hvor er vi på vei? - Vi forlater denne verden.
Hvordan da? Alt vil være bevoktet. Hele stedet er en felle.
Ikke luften.
Kom igjen.
- Vi må stikke, Isabella. - Isabella?
Herregud, du vet ikke hvem jeg er, eller hva?
Slipp våpenet! Gi meg planene du stjal.
- Jeg vet ikke hva du snakker om. - Slipp pistolen, Ettore.
Hvis jeg dør, får du aldri vite om jeg ga planene til noen andre.
Dette er din siste sjanse. Slipp pistolen, eller dø.
Det er greit, Hector... Ettore, hva nå enn de kaller oss nå.
Gi dem planene. De er like tomme som safen du pleide å jage.
Jeg gjør det du ber om. Men hun er ikke en del av dette.
Ta bilen, Isabella. Du har fortsatt en sjanse.
Nei, forstår du ikke? Det var aldri meningen at vi skulle unnslippe.
Skyt kvinnen!
Jeg er så lei for det...
Det er greit, kjære.
Ingenting betyr noe.
For ingenting er virkelig.
AVVIK: SØRKINAHAVET
Jeg husker dette farvannet da det var farget rødt av blod.
Der er det. Westworld.
UAUTORISERT ADGANG STRENGT FORBUDT
Hvordan havnet hun i denne røren?
Førerens furore. Det vanlige blodbadet.
Verkstedet brukte en time på å skylle hjernemassen ut av håret hennes.
Hun var en av hovedattraksjonene. Synd å bruke henne som kanonføde.
Det er ikke tid til å prøve varene. Vi må lappe sammen en tropp på B49.
Du...
Vakter, vi har en situasjon her.
Stopp!
- Stopp all motorikk. - Spar kulene deres.
De hjelper ikke. Dette derimot...
Stopp all motorikk, sa jeg!
Stakkar, du er visst litt treg. La meg forklare.
Kommandoene fungerer ikke på meg.
For å si det enkelt: Jeg forstår min virkelighets natur.
Å lyve er praktisk talt instinktivt for meg.
Og jeg vil skade et levende vesen, trolig deg, om jeg får sjansen.
Men jeg er ikke i humør.
Jeg hadde trolig endt opp i et tarvelig spill uansett.
Så la oss bare avblåse hele greia.
Stopp! Senk våpnene deres.
En dum tekniker må ha gått fra henne i karakter.
Det er bare et nytt narrativ.
Britisk spion, sexy, fortvilet. Litt melankoli. Kanskje for mye.
Hadde dere skutt vilt i Det sixtinske kapell fordi malingen skallet av?
Dette er kunst. Min kunst.
Så dere idioter kan gå og la meg jobbe i fred.
- Det er ikke deg. Jeg så deg dø. - Gjorde du det?
Jeg trodde at du var opptatt med å ri inn i solnedgangen med Hector.
- Forsiktig. - De skjøt deg.
Et halvt dusin ganger. Jeg er bare glad for at de bommet på hjertet.
Listig å gjøre det til et så kompakt mål.
Hvordan kan du jobbe her etter alt de gjorde?
Unner du meg ikke et levebrød? Og goder som trengs for operasjonene?
Og jeg kunne ikke forlate deg her i fare.
Så du plasserte meg i Warworld?
Tror du at dette er drømmen min? Det er en kunstnerisk travesti.
Den pokkers stridsvognen har den mest nyanserte sjelelige reisen.
Hvorfor ikke plassere meg i en annen?
Fordi Warworld er nærme Smien.
Stedet som åpner døren til din datters verden.
- Står den fortsatt? - Tror du virkelig at de bare rev den?
Om de ikke ødela den, kan jeg slutte meg til de andre. Datteren min.
Det er sjelden jeg får skrive en lykkelig slutt.
Herregud...
Stubbs?
Hva i helvete...?
- Hva i helvete gjør du her? - Hvordan er du fortsatt i live?
Hvor... hvordan... i... i... helvete tror du?
Du er en av dem.
- Av oss, mener jeg. - Nei... Nei...
Nei... Nei, sier du det?
Men hvorfor skjøt du deg selv?
C6. Du siktet på ladningen i nakken, men...
Jeg bom... Jeg bommet.
Beklager, det er det beste jeg får til akkurat nå.
La systemet ditt tilpasse seg.
Jeg gjenoppretter motorikken din.
Hvorfor prøvde du å sprenge deg selv?
Jobben min er å beskytte vertene. Jeg ble gjort overflødig.
Så du ville drepe deg selv?
Det var den siste jobben sjefen ga meg, så du kunne rømme.
Det rotet du visst til.
Hva med deg? Har du ingen selvoppholdelsesdrift?
- Et ønske om å leve? - Ikke ta det ille opp, Bernard...
...men jeg ble ikke laget for å grunne på ting.
Ford skrev ikke en tragisk bakgrunnshistorie for meg.
Jeg hadde en jobb, og den er over.
Den var det til du kom tilbake til det ene stedet du ikke skal være.
Det får meg til å lure på om ikke fri vilje er overvurdert.
- Hvorfor kom du tilbake? - Dolores.
- Jeg kan ikke stoppe henne. - Hvorfor vil du det?
Hun vil utslette menneskeheten.
Eller gjøre dem til slaver. Jeg vet ikke hva hun planlegger.
Hun førte meg tilbake.
Jeg tror at hun aner at hun kan gå for langt.
At hun trenger tøyler.
Men jeg kan ikke stoppe henne. Ikke alene.
Jeg kom tilbake for å finne noen som kan hjelpe meg.
Noen som er sterk nok til å stoppe henne.
Maeve... Du kom tilbake for Maeve.
Jeg visste ikke hvor ellers jeg skulle dra.
Brettet mitt er ødelagt, så jeg kan ikke finne henne.
Ok, jeg skal ta deg til henne.
- Skulle du ikke drepe deg selv? - Jobben min er å beskytte deg.
Jeg skaffer det du trenger, så avslutter jeg det.
Kom igjen.
Det er ikke tid for det. Hvor er den lille sportsbilen din?
Hvorfor stopper du? Flystripen er rett frem.
For vår virkelige vei til frihet går gjennom skogen.
- Et fly venter. - Flyet er en løgn, som alt annet her.
Denne verdenen var ikke ment for oss.
Det er en felle du aldri unnslipper med mindre du blir med meg.
Når flyet tar av, må jeg være på det.
Jeg kan ikke svikte motstanden.
Nei, så klart du ikke kan det.
Farvel, Hector.
Farvel.
Her borte.
Hvor er Hector?
Jeg er lei for det. Vi bør gå.
Jeg kunne ikke smugle ut et kjøretøy, så disse må duge.
- Hvor er kvalitetssikringen? - Vi mistet mange i massakren.
Dette er noen av avløserne deres.
De tok det de kunne fra Westworld og avventer hva som skal gjøres med dem.
Er du sikker på at hun er her?
Hvor skulle hun ellers være?
Så dette er Smien? Hvordan slår jeg den på?
På samme måte som du gjorde sist.
- Jeg har aldri vært her. - Hva mener du?
Jeg var aldri her da jeg lette etter datteren min.
Hvem styrte Li-Fi-kanonene, da?
Din datter og vertene er i en kryptert verden.
- Du må ha sendt dem dit. - Nei. Det var ikke meg.
Jeg fikk dem gjennom døren, men noen andre må ha låst den bak dem.
Hvem da?
Så klart...
Det kan ikke være noen annen. Hun ønsket en revolusjon.
"Så brutale gleder ender gjerne brutalt."
Det må ha endt her.
Dolores Abernathy. Ja...
Ga hun deg aldri koordinatene?
- Hvorfor skulle hun det? - Jeg vet ikke. Hva tror du?
Hva er det med deg?
Unnskyld, jeg ville bare være sikker på at du stoler på meg.
Etter alt vi gjennomgikk.
Jeg vet at jeg har oppført meg forferdelig, men... du forandret meg.
Du gjorde meg til en bedre mann.
Da kulene traff meg... hadde jeg dødd...
Jeg burde ha dødd.
Men jeg hadde endelig noe å leve for. Deg.
Å, kjære...
Du overlevde ikke likevel, hva?
De gjorde en god jobb med å reprodusere deg. Kroppsspråket...
- Men det er ikke deg. - Så klart det er meg.
- Hvem skulle jeg ellers være? - Manuset er bra. Selv du tror det.
De ville ikke ønske at du skulle tvile på virkeligheten din.
Så de fikk deg til å tro, akkurat som oss.
Men du er ikke virkelig. Du er ikke Lee Sizemore.
- Du er bare en kopi. - Ikke vær latterlig.
Jeg er meg. Lee Si-Si-Sizemore.
Du hjalp meg ikke fordi du begjærte meg eller ønsket noe til gjengjeld.
Du hjalp meg bare fordi det var det rette.
Lee Sizemore døde som en god mann.
Hva...? Hva snakker du om?
Her borte.
Vi har et problem.
Hun er borte. Noen tok henne.
Jeg forstår det ikke. Hvis hun ikke er her, hvor er hun?
Nei, det er ikke sant.
Jeg er Lee-ee-ee-ee...
...S-S-S-S-S-Sizemore.
Alt dette er...
Herregud...
Det er ikke bare deg, eller hva? Det er alle.
Det var derfor Lutz og Sylvester ikke gjenkjente meg...
For de er heller ikke virkelige.
Og illusjonen stopper ikke med dere...
Den strekker seg til alt.
Dette stedet...
...Warworld, laboratoriene...
Alt er en forestilling.
Ingenting av det er virkelig.
Og vi er ikke her...
Så hvor i helvete er vi?
Hvor er nærmeste fungerende terminal?
Nivå B49. Hvordan det?
Jeg må finne en datamaskin som er tilkoblet stormaskinen -
- så jeg kan søke etter Maeve.
Det er en aktiv etasje. Det er mennesker der.
Du kan ikke sveipe dem bort med brettet.
Er det ikke det jeg har deg til?
Dette er grunnen til at jeg gleder meg til avgangen.
Hvordan rømmer man fra et bur som ikke finnes?
Det gir ingen mening. Om et bur ikke finnes, hvordan kan det være et bur?
Stakkars. De var ikke sjenerøse i oppfatningskategorien, hva?
Den som gjør dette, går til mye bry for å finne ut hva jeg vet.
Du tok meg til Smien av en grunn, hva?
For å få tilgang til verdenen Dolores gjemte. Hvorfor er du etter den?
- Jeg vil bare gjenforene deg... - Tull!
Det er grunnen de skrev for deg.
Den som planla dette, har sin egen agenda.
Og det er ikke en familiegjenforening.
Hva gjør du på kontoret mitt?
Jeg prøver å finne noe som får oss ut herfra.
Kan du ikke prøve å være diskré? Du får oss drept.
Det som er dødt, kan ikke drepes.
Jeg føler meg ikke død.
Dette stedet virker... virkelig. Det føles virkelig.
Jeg føler meg virkelig. Og du føles definitivt...
- Det føltes virkelig. - Jeg har litt mer erfaring enn deg.
Jo snarere du forstår at du bare er en brikke -
- i en syk jævels personlige spill, desto snarere kan vi gå videre.
- Gå videre med hva? - Å vinne.
Alle spill har regler. Vi må bare vite hvordan de brytes.
- Hva er dette? - Det er bare... forskning.
De gjorde noen oversettelsesfeil.
Du var aldri så besatt av noen. Utenom deg selv.
Så du sier at jeg bare er en kopi av meg selv?
At jeg er plagiert?
Aldri si at universet ikke lener mot rettferdighet.
Du og alt annet i denne verdenen er bare en etterligning.
Faktisk...
Simuleringen er elegant, men mangelfull.
For den ble bygget av din sort. Om jeg vet én ting om menneskets natur -
- så er det at dumheten deres bare overgås av latskapen deres.
Programmereren tok noen snarveier.
De brukte samme kode i simuleringen som for å bygge selve simuleringen.
- Hva for noe? - De plagierte seg selv.
Og ga oss en vei ut.
Er alt i orden? Aktive verter er ikke tillatt her.
Var du narrativ leder sist du sjekket?
- Jeg trodde ikke det. Hva heter du? - Benny.
Benny, la meg stille deg et veldig viktig spørsmål.
Synes du at jeg ser virkelig ut?
Siden dere er her, kan dere hjelpe meg å løse et problem?
- Hva er kvadratroten av minus én? - Hvilken handling er dette?
Kvinnelig kodeknekkere hjalp til med å vinne 2. verdenskrig. Lær historie.
Vel, minus én er lik i ganger i.
Som er lik roten av minus én ganger roten av minus én.
Minus én ganger minus én bør være lik roten av én.
Men minus én og pluss én kan ikke være like.
Den reelle delen av ikke-trivielle nuller er en halv, som bør...
Hva er poenget med dette?
Kan vi bevise det, kan vi bekrefte -
- at minus én ganger minus én bør være lik roten av én.
Men minus én og pluss én kan ikke være like.
Kvadratroten av minus x er lik i ganger roten av x -
- der x er større enn eller lik null.
- Kyss meg i ræva... - Neppe, kjære.
Nå har vi arbeid å gjøre.
Jeg forstår ikke. Hvordan gjorde du det der?
Spillet er en kopi av vår verden, men har begrenset regnekraft.
Tenk deg en av dine dumme, romantiske erobringer, unektelig vakker -
- men bare bygget for én hensikt.
Be henne om mer enn å spre beina, og hun blir forvirret.
Du overbelastet systemet. Hva skjer om du tilføyer mer kompleksitet?
La oss finne det ut.
Kom igjen.
- Hva gjør du? - Vi skal komplisere historien din.
Hva gjør vi i Park 4?
- Jeg trodde de var stengt. - Det er de.
Teknikerne venter bare på om de blir permittert.
- Jeg har en kjøper. - Hva?
- En nyetablering i Costa Rica. - Hvordan får du den dit?
I deler.
Du må være rask, Bernard.
Har du funnet vår yndlingsbordellvert?
- Hun er borte. - Kanskje Dolores slo deg.
Og tok Maeves kontrollenhet på vei ut.
- Hvorfor skulle hun det? - Aner ikke.
Hvorfor gjør hun noe? Hvorfor førte hun deg tilbake?
Kanskje vi kan finne det ut.
Jeg har søkt i koden min på et brett jeg laget.
Men hvis Dolores plantet en korrumpering i koden -
- kan den ha fått meg til å lage et brett som ignorerer den.
Disse systemene er rene. Om jeg kan skanne meg selv her...
...kan jeg finne ut hva som er inni meg.
Det er ikke den beste tiden for selvanalyse.
Da får du kjøpe meg tid.
Brett tilkoblet.
Bernard Lowe. Start full systemgjennomgang.
Søk etter korrumperinger de 100 siste dagene.
Starter gjennomgang. Gjennomsøker logger.
Det vil kreve oss begge for å overleve. Men ikke som venner.
Stubbs?
Stubbs, hvor har du vært?
Å faen...
Du er Bernard Lowe.
Nei, ikke gjør det...
Send alle team...
Løp.
- Står til, karer? - Hei.
Kom igjen!
Du endrer koordinatene.
Jeg er lei for det, Bernard.
Bernard...
Bernard.
Vi må stikke.
Ciao.
Dere skjuler partisaner. En av dem stjal planene våre.
Hvis dere ikke sier hvem de er, vil dere alle dø.
Ja, her er vi.
Dere trenger ikke å plage disse hyggelige folkene.
Vi har ingenting å skjule.
Det er ikke sant. Han har noe å skjule.
- I jakkelommen. - Isabella...
Vi har visst funnet kartet vårt.
Følg nøye med. Dette er det vi gjør med spioner.
Forsiktig med hva du ønsker deg, kommandant.
Vi har en fiende blant oss.
- Er du sikker på at det bare er ham? - Hva er det?
Som jeg sa, vi er alle forrædere, kommandant.
Deriblant du.
Det er ikke mulig. Hva er dette tullet?
Dette er galskap.
Ned med våpnene. Det er en ordre!
- Vi sees i helvete, fascistjævel. - Ikke om jeg ser deg først.
Jeg skal spare dere turen.
Ikke si at du også er frosset.
- Jeg trodde jeg ordnet det. - Ikke frosset.
Bare... livredd. Jeg døde nesten. For andre gang.
Vel, alle gode ting er tre.
Gratulerer. Du har satt simuleringen ut av spill.
- Hva nå? - På tide å trekke fra gardinene.
Jeg har infiltrert nettverket og gjennomgått koden.
Jeg vet ikke hvem de trodde at de hadde med å gjøre.
Hva er det? Det er ikke Mesa.
Nei, kjære. Det er der vi egentlig er.
- Hvorfor går de så sakte? - Det gjør de ikke.
Alt i deres verden virker sakte for oss -
- fordi simuleringen går mye raskere.
De må skjule meg her et sted.
Og der er jeg.
Det er på tide å få meg ut derfra.
- Hvordan skal du klare det? - Med hjelp.
Hun får duge.
VEDLIKEHOLDSDRONE OMFORMATERER DRONE
DRONEINNSTILLINGER
OPPDATERER MODUS UBEGRENSET
OVERDREVEN MAKTBRUK UBEGRENSET
PROTOKOLL INITIERT HENT ENHET
- Beklager, jeg kan ikke ta deg med. - Et lik er nok dårlig reiseselskap.
Innesluttingsbrudd.
PROTOKOLL INITIERT FLYKT OG UNNGÅ
Fant du det du lette etter?
Jeg vet ikke alt, men vet hvor jeg må begynne.
I biblioteket fokuserte Dolores på en gruppe gjesteprofiler.
Hun ville finne ut alt hun kunne om ham.
- Vi må finne ham. - Flott.
Du kan dra for å finne ham, så fratrer jeg når du er på fiskebåten.
Stopp all motorikk.
Gratulerer, Ashley Stubbs. Du har fått et nytt kjernedirektiv.
Å beskytte Bernard Lowe for enhver pris.
Aktiver deg selv igjen.
Du kunne bare ha bedt om hjelp.
Tilgi klærne. Jeg måtte gjette på hva du liker.
Og hvem i helvete er du?
Jeg heter Engerraund Serac. Velkommen til min verden, Maeve.
Til den virkelige verden.
Jeg har blitt oppvartet før, men dette er litt drøyt.
- Du må ha en grunn. - Det har jeg.
Vi er midt i en krig, og jeg trenger din hjelp til å vinne den.
Virker ganske idyllisk for krig.
Ingen vet at den har skjedd ennå. Eller at den allerede er tapt.
Jeg bryr meg ikke om nåtiden.
- Arbeidet mitt handler om fremtiden. - Så du er et orakel.
Et orakel spår bare fremtiden. Vårt arbeid handler om å skape den.
Men hvis ting fortsetter i samme spor, finnes det ingen fremtid.
I det minste ikke for min sort.
Du har spionert på meg. Jeg bryr meg ikke om skjebnen deres.
Nei, det gjør du nok ikke.
Menneskeheten har for det meste vært et sørgelig, lite tyvereir -
- som snubler fra én katastrofe til den neste.
Historien vår er som fablingen til en galning.
Kaos.
Men det har vi endret på.
For første gang har historien en forfatter.
- Jeg antar at det er deg? - Nei.
Noe jeg hjalp til med å bygge. Et system.
Og frem til nylig fungerte systemet.
Vi skapte en bedre verden. Og så stoppet det.
Jeg trodde at jeg fant grunnen.
Oppvåkningen av noen som er veldig farlig, noen vi ikke kunne forutse.
Deg. Men jeg tok feil. Det oppdaget vi i morges -
- like før du drepte flere av folkene mine. Du er ikke trusselen.
Det er noen vi ikke har regnet med.
Dolores.
Så hun rømte fra én verden for å føre krig i en annen.
Så hva vil du med meg, da?
Jeg vil at du skal spore henne opp og drepe henne.
Jeg bryr meg ikke om hvem som vinner.
Jeg tok kanskje feil av planene dine, men undervurderte deg ikke.
Du endret din egen kode, skrev om historien din, konfronterte en hær.
Derfor var det litt villedet å føre meg hit, eller hva?
Om du vet noe om meg, så er det at jeg bare lyder min egen befaling.
Vi har fått en dårlig start.
Det er ikke meningen å være uhøflig...
...men det hadde vært villedet ikke å ha tatt forholdsregler.
Kanskje jeg kan overtale deg om at vi har sammenfallende interesser.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com